Delhi är både det politiska och och det progressiva nästet i Indien.
Huvudstaden må vara mer framåtsträvande än andra delar av landet,
men det är fortfarande en plats där intimitet kan bestämmas av familj,
tradition och religion.
Jag vill utforska hur kvinnor kan finna kärlek och sexuell lycka
om de inte alltid har makten att säga jag eller nej.
Delhi är en stad med över 18 miljoner invånare som växer konstant.
DELHI
Folk kommer hit för att studera,
för att hitta arbete,
och kanske även kärlek.
Jag får höra att vanorna i urbana Indien blir allt mer västerländska.
Kvinnor gifter sig senare,
och de unga har mer att säga till om när det kommer till äktenskapspartner.
Ah, jag ser pojke och en flicka.
Går fram till dem.
Så jag har begett mig ut på stan för att lära mig om Delhis sexuella status quo.
Ledsen att jag stör er på gatan så här,
men jag vill fråga om er parrelation.
- Vi är inte ett par. - Vad är ni?
Hej.
Får jag prata mer dig?
- Salaam. - Salaam, hur är det?
- Hur är det? - Bra, tack. Fint.
- Vi ser dig alltid. - På TV?
- Är ni gifta? - Ja, vi är gifta.
Av kärlek eller var det arrangerat?
- Kärlek. - Vad sa era föräldrar om det?
- Inget, vi är från samma religion. - Okej.
- Ja, det var lugnt. - Och du?
- Mitt äktenskap var arrangerat. - Och hur funkade det?
Bra. Väldigt bra.
Och vad tänker du om de unga personer som vill välja själva?
- De borde ha arrangerade äktenskap. - Varför?
För att kärleksäktenskap inte håller i längden.
Är ni släkt?
- Det är min pappa. - Din pappa!
Hur är det att dejta i Indien?
För att, du vet, samhället är rätt konservativt.
Är det accepterat?
Kan man hålla handen på stan, kramas?
Han skrattar.
I Indien, kan man inte ströva omkring fritt.
Jag håller henne i handen, inget annat.
Fastrarnas blick typ, "Vad gör du?"
- Så alla fastrar kollar? - Fyra ögon.
Fyra ögon!
- Kan ni kyssas? - Nej, inte öppet.
Ja, ja.
Så kelar ni?
Inte öppet, men annars.
Normal intimitet är bra, men för mycket är emot föräldrarnas vilja.
Vad är normal intimitet?
- Typ kyssas, kramas, hålla handen. - Kyssar, kramar är OK?
- Och för mycket är? - Sex.
Sex.
Det här är privat, men...
Kommer ni att ha varit intima på er bröllopsnatt?
- Nej! - Nej?
- Vi vill inte det - I 4 och ett halvt år
har vi varit ihop, men att gå så långt, aldrig.
Har ni sex innan giftermål?
- Nej. - Jag har.
Du har?
Och du? Du har. Ser ni? Killar.
Det är okej, det är deras val.
Jag är inte bekväm, så jag gör det inte.
Nio, åtta, sju, sex, fem, fyra, tre, två, ett.
Kom vi hit med förutfattade meningar om vad det innebär att vara indier?
Det är som man brukar säga,
allt som du tror om Indien är sant,
och allt som är motsatsen till det också.
Många västerlänningar tror att Indien är
ett traditionellt samhälle där tiden stått stilla.
Vi är ett modernt land, vi är ett ungt land nu
och mycket är i förändring.
Intimitet, är det något folk fokuserar på här?
Nej.
Jag trodde inte du skulle säga så. Trodde det var en dum fråga.
Sandhya Mulchandani är en Delhibaserad journalist och författare.
SANDHYA
Hon skriver om kärlek, erotisk litteratur och indisk maskulinitet.
När du gifter dig, gifter du dig som bekant med hela familjen.
Så i min generation eller i de innan det,
var intimitet något maken skulle kolla på dig och säga,
vad snackar du om, jag försörjer dig,
och tar hand om dig,
så vadå intimitet?
Har du själv besvarat den frågan?
Ja.
Intimitet är ett rätt modernt koncept idag, för yngre.
Och det är något som de utvecklar.
Så jag tycker det är kontraintuitivt
att det finns unga människor som pratar öppet om sex, om vad de vill ha.
Kvinnor som har burit Saris hela livet bär plötsligt byxor.
Ambitiösa kvinnor, som finner sina partners själva,
skapar sina egna karriärer,
sjunger, dansar, röker och är sig själva.
Det är en enorm förändring i Indien.
Och det är värt att sträva mot.
Jag ser små notiser,
en som säger, "Kvällsretning förbjudet." Vad är det?
Män som brukade tycka att det var kul att reta kvinnor.
Mycket kom från hinduisk biofilm,
där hjälten alltid retade kvinnan.
Kvinnan han fastnat för.
För att fånga hennes uppmärksamhet.
Problemet är när det blir till trakasserier,
och kvinnorna bli skrämda. Man vill inte få männen efter sig.
En grupp kvinnor som funnit ett sätt att avstyra den oönskade uppmärksamheten
är Delhis Bikerbrudar.
En kvinnlig motorcykelklubb som tar sig an gatorna
och ger sig ut på turer tillsammans.
KOSSA!
Idag har de bjudit in mig till att följa med dem.
Vi åker till en av deras mötesplatser i Gurgaon,
i utkanten av staden.
Okej! Wow, tack. Det här var kul.
Det här var första gången.
Det är som en dödsfälla här.
Och kor på vägarna.
Oj oj!
Det här är rätt ovanligt, visst? Ett kvinnligt mc-gäng i Indien.
Oftast har kvinnor växt upp med tanken att
du ska inte göra si,
eller så, du får en lista med saker du inte ska göra
SHABNAM
vi har brutit oss loss från det.
Jag får rätt olika reaktioner när jag kör.
GYPSY
Vissa kommer från och ger tummen upp,
och är glada att se en kvinna som kör,
men så är det också många som försöker vara aggressiva mot mig,
och kör nära,
så de finns också.
Jag började köra motorcykel efter att ha blivit retad
på en busstation,
och sa okej, nog är nog, jag tänker inte ta det här mer,
jag slutar med kollektivtrafik.
Och för att förtydliga, kvällsretning är inte något oskyldigt litet skämt,
det är trakasserier.
Benämningen borde vara trakasserier.
Taffsar de?
De taffsar på dig, gnider sig mot dig.
- Verkligen? - Klämmer på dig...
- Så allvarligt alltså? - Så allvarligt.
Mot alla kvinnor?
Alla åldrar, det är inte åldersspecifikt. Även underåriga drabbas.
Jag utsattes som underårig också, så jag vet det.
Har du varit med om det?
Det var därför jag började köra,
för jag får inte bara friheten i att köra,
det räddar mig också från all skit som jag tvingas gå igenom i
kollektivtrafiken.
Jag växte upp i Delhi, alla mina studier har varit i Delhi
och även jag känner att Delhi är otryggt.
Jag känner mig inte trygg här, tråkigt att säga, men det är sanningen.
1,036 VÅLDTÄKTER I DELHI
Delhi har fått mycket uppmärksamhet i media på sistone.
Det har kommit fram att radikala har attackerat unga par
som visat ömhet öppet
och kvinnor som är ute och socialiserar och dricker.
En brutal gängvåldtäkt och ett mord i Delhi 2012
riktade strålkastarna mot problemet med sexuellt våld här,
ett problem som många tycker har blivit ignorerat alldeles för länge.
Delhi har sen dess blivit beskriven
som den fjärde farligaste staden i världen för kvinnor.
STOPPA VÅLDTÄKTERNA!
Så det är anledningen till att du skaffade motorcykel?
Det är anledningen till att jag började köra.
Men grejen är, att det är beroendeframkallande.
Det blev en förlängning av min kropp.
- Frihet. - Frihet!
Och som hon sa, igenkännandet du ser i folks blickar
gör sån skillnad.
Därför är jag alltid är där för unga kvinnor som vill lära sig att köra.
Det gör dig trygg i dig själv.
Du tar inte längre skit.
Jag menar, du vet, amen till det, syster.
Om en kille har problem med att du kör, är han inte för dig.
- My way or the highway, på min mc. - Bokstavligen!
Vad känner du när du vet att folk över hela världen ser på det här landet
och frågar sig, varför allt detta våld mot kvinnor?
Vi har inte en kultur där killar och tjejer möts naturligt
och är vänner, det ses alltid som ett sexuellt förhållande.
Och ändå, det är är en kultur som bokstavligen har över 1,000 år
av kama sutra, erotika. Nästa frigjord sexualitet.
Frigjord sexualitet som accepterade ett varierat samhälle
och var bekvämt med det.
Nu när man faktiskt försöker upprätta lagar
antingen via juridik eller politik
eller någon annan parameter,
så fångar man in det här människorna
och tvingar dem att ändra sina beteenden, vilket inte är naturligt.
Men det är mycket mediarapportering och mycket mer medvetenhet
om att det här sakerna är fel.
Vanliga män tar ett steg tillbaka och säger, "Jag är inte en sån man."
En bra utveckling.
Ja, man kan inte förändra ett helt samhälle över en natt.
Sex innan äktenskapet anses omoraliskt bland de flesta i Indien.
Ogifta par som försöker ta in på hotell
blir ofta nekade ett rum
och att bo ihop innan äktenskapet är inte heller alltid okej.
Att hitta detta rätta förhållandet är svårt under de bästa av förutsättningar.
Så hur fungerar det i ett land där par med olika kast, kärleksäktenskap,
och sex utanför äktenskapet fortfarande är tabu för så många?
Och killar?
Jag menar, lyssna, jag frågar i relation till arrangerade äktenskap,
alla klagar på hur det är att älska, ha sex, dejta.
Det är betydligt roligare än vad folk säger.
- För dig? - Ja, för mig.
Det är såklart en av de sakerna där vi lever i en liten bubbla.
- Liberala? - Ja.
Privilegierade?
Vi exponeras för saker utanför Indien.
Vi är västernfierade som fan, vi har fått många av de värderingarna.
Vi växte upp med föräldrar som pluggade, pluggade och pluggade.
Inte äktenskap, äktenskap, äktenskap.
Jag tror vi hade tur.
Hur är ert sexliv?
- Aktivt? - Ja, väldigt, väldigt aktivt.
- Jag gillar inte att dejta en i taget. - Jaså?
Ja. Så jag tror Tinder varit till stor hjälp i det avseendet.
Finns Tinder här?
Ja, Tinder är enormt här.
Vet inte hur jag skulle träffa folk utan.
Tinder kom som en storm.
Alla visste vad Tinder var, långsamt tog det fart i de översta skikten
och sen kom det till alla.
Men det intressanta är att Tinder behövde verkligen kämpa,
för i det här landet känner man inte till dejtingkonceptet.
Det är intressant. Så dejting sker inte bara av sig självt.
Nej. Inte så mycket, för alla är närda med idén att, typ,
vi förbereder dig för giftermål.
Så många appar har faktiskt hjälp till att öppna upp för konversation.
Det här är vad det innebär att fråga ut någon.
- Hur har det påverkat killarna? - De hatar det.
Det är en av få rum i Indien där kvinnorna har mer makt än männen.
- Verkligen? - För det finns så många män.
Swipar jag förbi alla killar är det troligt att jag matchar med alla.
- I princip, ja. - Men männen har inte samma möjlighet.
För att?
Jag tror att skillnad är för att i Indien, så dejtar inte bra tjejer.
Du kan göra det i smyg, men du kan inte ha en offentlig profil
som säger, jag är tillgänglig, potentiellt sexuellt aktiv.
Alla dejtar i hemlighet.
Man gör det, men berättar det inte för någon,
så att folk inte tror att du inte är oskuld.
- Inte oskuld? - Ja, absolut.
Är det viktigt att vara oskuld när man gifter sig?
Ja, eller om en kille knullat runt är det okej,
men om en tjej har det, så skulle han behöva vara okej med det,
snarare än att det skulle vara helt lugnt.
Många indiska kvinnor upptäcker sin sexualitet
online via erotika, texter, och porr.
Så porr är frigörande för vissa här?
- För mig har det varit det. - Samma här.
Sexualundervisningen här är sorglig.
Det vanligaste sättet att lära sig om sex är via standard-porr,
där kvinnan är underordnad. Det börjar med att kvinnan suger av honom.
Efter halva så går killen ner på henne i typ 5 minuter,
sen börjar de äntligen ha sex.
Och slutligen så kommer killen i hennes ansikte.
- Och det är standard? - Det är standard även i USA.
Jag tror män tror att det är så sex ska gå till.
Och tillgodoser inte kvinnors behov.
Nej, de är värdelösa.
- De är värdelösa säger du. - Män gillar inte att gå ner.
Kuken är forfarande den centrala.
I den här kulturen, har de alltid sett kvinnor
som en funktion för deras behov och roller.
Vissa män i Indien har dåligt rykte.
Jag är inte helt säker på om det nödvändigtvis är typiskt indiskt,
snarare patriarkalt.
Sånt här händer på amerikanska universitet,
men man skulle inte gå så långt som att säga,
ni har lite av ett våldtäktsproblem där borta, visst?
Våldtäkt i sig är endemiskt, men gruppvåldtäkt är det inte.
- Media fokuserar mycket på det. - Och ändå, kvinnor som mig
kollar hela tiden på klockan och tänker
nu blir det mörkt, dags att gå hem.
För att det är för farligt att gå hem i mörkret?
Absolut, inget privilegie kan hjälpa dig där,
för i grunden är det resultatet av hur
skolor lär män att vara män
föräldrar lär små pojkar hur man är små pojkar.
Som barn i Indien är du inte tillåten att prata med en pojke
till dina föräldrar bedömer dig giftasmogen.
Så prata inte med pojkar, prata inte med pojkar,
nu knulla den här och ha barn.
Det är skrattretande och det är därför många...
Indiska män inte vet vad de ska göra med förhållanden.
Vi gifte oss för 62 år sedan.
Jag älskar honom fortfarande mycket.
Vi bråkar, men inte mycket.
Ögonblicket han kom in i mitt liv
glädjen var typ, okej, kom igen.
Låt oss vara lyckliga ihop.
Jag blev äldre och min mamma sa, "Varför letar du inte efter en tjej?"
Jag förstod inte Tinder.
Varje gång jag tryckte på hjärtat, så ändrades bilderna,
så jag tryckte på hjärtat om och om igen.
Han sa, "Hej vackert leende."
Och ja tänkte, "Han vill jag prata med."
Nej, nej, nej. Låt mig berätta.
Min syster skrev till mig,
hon förslog många killar,
och på sista raden, skrev hon att det finns en kille från DNK.
Något klickade till i mig.
Jag tänkte, han är det.
Han kom på sin bullet.
Och jag typ, "Herregud, han har en bullet, jippi!"
En bullet är en motorcykel som alla i Indien gillar, speciellt då...
- Hon har alltid velat ha en sån. - Jag vill ha en.
Efter det, sågs vi varje dag.
Inte en enda dag gick vi miste om.
De skickade en bild.
Han såg väldigt... Vad ska jag...
- Busig ut. - Busig.
Jag föll för det.
- Det är så vårt äktenskap var... - Arrangerat.
Arrangerat.
Min familj fick en bild på henne.
Och de sa typ, "Ska hon bli din fru?"
och så skickade han en skärmdump och jag bara, "Vad är det som händer?"
Jag är fortfarande inte kär i honom, han har inte frågat något,
och han planerar att gifta sig med mig?
Ha sa, "Jag skickar en diamantring."
Det var ett väldigt litet postombud.
De sa, "Vi har fått ett paket, men ni måste ha två vittnen för att hämta ut det"
Vi hade inga vittnen, så vad skulle vi göra?
Plötsligt slog det mig att jag hade ett brev,
där han skrivit "med kärlek."
Här är ringen.
Den kostade tio dollar.
Men vi hade inte setts innan.
I Indien, vid de arrangerade äktenskapen, kollar de din familj,
din bakgrund.
Jag sa till min mamma att han inte är av samma kast.
Hennes första reaktion var,
"Så vilket kast?"
Jag sa, "Spelar det någon roll?" Hon sa, "Ja."
När hon sa det sa jag bara, "Det är okej,
jag vill inte att du kommer på bröllopet, och jag ska leva ett lyckligt liv
och då kommer du att ångra dig, det är OK."
Och då började jag gråta för att jag insåg att jag älskade honom.
Då insåg min mamma, okej, alla är glada här.
Det är bara jag som har svårt för det här.
Så hon sa typ, "Okej! Gift er!"
Jag sa att jag inte skulle träffa honom förrän vi gifte oss.
Han kom en dag innan och jag såg bara hans arm.
Jag sa, "Verkar vara en trevlig person."
Det här är Kinkykollektivet
en rörelse dedikerad till en BDSM-livsstil.
De har bett oss att upprätthålla deras anonymitet
för de känner sig inte trygga att komma ut i ljuset riktigt än.
Att slå hål på myter om BDSM
är ett av huvudsyftena till varför Kinkykollektivet existerar.
Vi har så lite kunskap om kink,
att vi tror att kink är något våldsamt.
Faktum är att de bygger på samförstånd, det gör inte grymhet.
The viktigaste här är lek.
Jag kväver inte någon på riktigt,
försöker inte döda någon.
Det handlar om intensitet, kontakt, omtanke.
Det handlar inte om att underkasta sig någon.
Utan om underkastelse.
Vara dominant eller underkastad, om njutning.
Den andra kan vara precis vem som helst,
även en fullkomlig främling.
Folk dömer mig inte för om jag har pengar eller ej,
min kast, min religion.
De bryr sig inte ett skit.
De tänker bara att du är människa, du gillar kink, du är välkommen.
Jag ger mig hän.
Jag är inte ansvarig för något.
Det är bara ni två,
ingenting annat betyder någonting.
Du lämnar över kontrollen till det gudomliga.
Vid den tidpunkten, är min dominanta det gudomliga.
Det här en dominant kvinna,
och det där är två transpersoner.
Jag har alltid antagit att BDSM handlar om smärta och våld.
Så föreningen bjuder in och visar mig några av deras foton
för att motbevisa mina missuppfattningar om kink.
Borde man vara förvånad över att detta sker i Indien?
Jag menar, det har ett rykte om sig som är allt annat än kinky.
Märk väl, det är Kamasutras födelseland.
Ja, det var precis det jag tänkte säga,.
Så om inte i Indien, var?
Efter alla år av Brittiskt styre,
har vi glömt bort vår kultur.
Till och med i mytologiska texter hittar vi referenser
till erotisk aktivitet,
bitmärken, att någon blir dragen i håret.
Även i de gamla religiösa texterna?
Ja, där finns allt med.
Och ändå så är in alla anonyma framför oss idag.
Ja, ja, vi vill kunna vara ute i det fria
men samhället är inte redo att acceptera oss.
Det här är jag.
Det är du?
Jag skulle inte gissat det, du överraskade mig.
Kink handlar om överraskningar.
Det här är könsöverskridande.
I dagens samhälle, är det väldigt svårt att vara sig själv.
- Det här är min hand? - Är det din hand?
Ja, så visar jag min underkastelse.
Min fru brukade faktiskt syssla med knutar.
- Så din fru gillar det också? - Ja, där är hon.
Härligt! Okej.
Så du fann en perfekt partner för detta.
Förklara stoppordet.
Händer något som du inte känner dig bekväm med,
använder du ditt stoppord
så får du komma loss och leken slutar direkt.
Nästa.
Ah.
Säg vad det är innan jag blir ertappad så här?
Ett manligt kyskhetsbälte.
Ah.
Påvisar den kvinnliga dominansen.
Att den dominanta inte enbart vållar en viss mängd smärta,
som bygger på ömsesidigt samförstånd,
utan också har makten.
I Indien finns det ett uttryck, Joru gagalam,
"slav till kvinnan."
- Och det är det du vill vara? - Ja.
Jag är uppvuxen i en väldigt ortodox familj
i en väldigt liten stad, och att komma från en patriarkal familj
var väldigt svårt för mig då jag var tvungen att vara en macho man.
Det här är ett foto av en underkastad som jag lekte med,
som hade en längtan efter att kyssa en kvinnas fötter.
- Är det en fotfetisch? - Ja.
- Ah. - Det kan också handla om dyrkan.
Även en pedikyr kan vara en underkastad handling.
Kommer tänka på det nästa gång jag går på min.
Här tar jag sönder en sked på någons rumpa.
- Så du slår på någons rumpa... - Ja, många gånger, och...
- ...tills skeden går itu. - Ja.
Det var i samförstånd, hon gillade det, jag gillade det.
Faktiskt så kommer jag inte ihåg om det var en hon eller han.
Det var du. Det var din fru,
och du kommer inte ihåg könet?
Det är något här som inte riktigt går ihop för mig.
Skulle hon få ta sönder en sked på din bakdel?
- Alltid. - Alltid?
Jag behöver prata med henne.
Det här är jag och min man.
- Och du är Monty's fru? - Ja.
Jag växlar, så jag har gått igenom olika faser,
där jag känt mig underlägsen, eller känt mig dominant.
Vad händer om du och Monty känner er dominanta samtidigt?
Då hittar vi andra att leka med.
- Har du ett lyckligt äktenskap? - Väldigt lyckligt.
Det absolut viktigaste saken för mig när det kommer till kink,
är hur vi hanterar samtycke.
Kolla upp äktenskap enligt Indisk lag,
mannen, även om han tvingar sig på kvinnan,
kan inte bli anklagad för våldtäkt.
Våldtäkt inom äktenskapet är inte olagligt i Indien.
Ändå så är det kinky-scenen som ses som pervers.
Stoppordet avstannar en en lek helt
oavsett i vilket stadie den är i.
Såvida du inte har befogenhet att upphäva samtycke,
är det inte helt samtycke.
I tusentals år, har Indien erkänt Hirjasamhället.
Personer som biologiskt är födda till män, men ser sig själva som kvinnor.
Eller som ett tredje odefinierbart kön.
Hijras syns på Delhis gator.
De tigger pengar och erbjuder välsignelser i utbyte.
De använder sig av vidskepelse i utbyte mot små summor,
men fördomar mot dem begränsar deras tillgång till utbildning,
arbete och boende.
Trots att Indien fastslog rätten av välja kön år 2014,
lever hirjas ofta i fattigdom
och som offer för sexuellt våld.
Var försiktig, det här är en svår ingång.
Okej, för det första, Abhina, varför går vi genom det här området?
Det måste finnas en bättre väg till parken?
Ja, absolut, skälet är att under natten när det är becksvart
förvandlas den här parken till en plats för sexarbete,
så det här är vägen som de flesta av klienterna tar in till parken.
Nästan 80% av transpersonerna är arbetslösa
så en majoritet behöver försörja sig som sexarbetare.
Den här typen av park är deras professionella sfär under nätterna.
Typ som en bordell? En utomhusbordell.
Absolut, en utomhusbordell.
Abhina Aher är en transaktivist.
Och hon har erbjudit sig att ta mig genom komplexiteterna i en grupp
som verkar både vara både beskyddade och diskriminerade i samhället.
Jag har också varit en del av sexarbetet.
Jag är programutvecklare, men fick inga jobb.
Du är programutvecklare?
Så du gick från programutveckling till sexarbete?
Från sexarbete till social arbete, vilket jag är engagerad i nu.
Nu går vi och träffar några av dina vänner.
Hirjas är dansare, lyckoönskare.
Det ursprungliga yrket för hirjas är buddhi,
vilket innebär att när ett barn föds,
vid giftermål och andra festligheter, så kommer hirjas dit,
och spelar musik, dansar och ger välsignelser.
I världen råder det en problematik kring transpersoner.
I USA, givetvis, och i resten av världen.
- Ja. - Vad gör det så annorlunda här?
Vi har alltid haft tre kön.
Alla hirjas ses som gudomliga
för de är ett mellanting, inte man, och inte kvinna.
När man går igenom kastreringsprocessen,
har man inte längre kontakt med världen, man blir nirwaan.
Nirwaan är någon som har kommit närmare gud.
Så det här har varit en del av samhället under en lång tid?
Absolut. Hirjas var framstående personer.
Hirjas position raserades under stamlagen.
Stamlagen som britterna införde?
Ja, för när de kom hit, såg de ett hijratempel för första gången.
Och homosexualitet var helt oacceptabelt inom kristendomen.
För oss var sex inte tabubelagt,
det är ett av våra grundläggande behov.
Indien är tydligen det enda landet
som har sexuella aktiviteter inristade på templen.
Jag har svårt att
- greppa det du säger. - Exakt.
Du vet, sexuella aktiviteter ristade på ett tempel,
- och idag, är det värre än på 1800-talet. - Absolut.
Ni lever verkligen inte en gudomlig jordslig existens.
Nej. Vi har två sidor.
På den här sidan, är vi välsignade. På den här sidan, är vi fördömda.
Någon vill ta dig på fötterna för en välsignelse och det är allt?
Ni är isolerade från samhället.
Du är högskoleutbildad, du är programutvecklare,
och ändå träffar du klienter i en buske.
Ja, så är det, när jag började min övergång som transperson
möttes jag av ett enormt stigma på min arbetsplats.
Jag behövde lämna jobbet, och i tre år överlevde jag på sexarbete.
Jag kommer ihåg att jag brukade stå vid järnvägsspåren och vänta på klienter
och det var en väldigt väldigt tuff tid för mig.
Varenda dag då jag utförde sexarbete,
visste jag inte om jag skulle överleva, Christiane.
Wow.
Det kändes som om någon satt på mitt ego och pressade ner det så långt,
det kändes som jag borde ta livet av mig.
Verkligen?
Jag har försökt begå självmord tre gånger.
Trots alla problem du gått igenom, är du förälskad?
Jag har ett förhållande.
För att vara helt ärlig, Christiane,
att hitta kärleken är svårt som transperson.
Det som spelar roll är att personen vid din sida accepterar dig som du är,
med värdighet och respekt, och ser dig som en jämnlik partner.
Alla har samma längtan och behov.
Precis, precis. Kärlek är kärlek.
Mina förutfattade meningar om förhållanden i Indien
involverar föreställningar om skam,
familjeförväntningar,
och färre valmöjligheter för kvinnor.
Men det är svårt att förena detta med deras erotiska historia.
Eller med Bollywood.
Så vad händer när det här landet presenteras för
en mer västerländsk indisk kvinna som inte ursäktar sitt förflutna?
Sunny Leone föddes i Kanada,
växte upp i Amerika och blev berömd här i Indien.
SUNNY
Jag gillar det här.
Vi träffas hos hennes väns designershowroom för att prova ut kläder.
- Vackert. - Hon var mitt första succénummer.
Verkligen? Det visste jag inte.
Och du är en stor Bollywoodstjärna.
Ja, eller jag ser mig inte som någonting stort,
men det har varit en kul resa.
En svår resa.
Folk tänker att Indien ska vara så konservativt,
och jag jobbade med vuxenunderhållning väldigt länge.
- Som porrstjärna. - Ja.
Att slå i den här världen är princip omöjligt.
På grund av... det?
För att jag ställde mig upp framför hela världen och sa,
"Hej, jag heter Sunny Leone och jag är en porrstjärna från USA."
Jag skäms inte för vem jag är,
och jag ångrar inga val jag gjort i livet.
Acceptera mig eller inte, det... jag bryr mig inte.
Med tanke på ditt förflutna, hur reagerar folk på dig här?
När jag först kom hit var det,
"Sunny gör en vågad scen", eller,
"Herregud hon har enbart bikini!"
Men när det tas upp upprepade gånger så händer antingen något fantastiskt,
typ, som att jag adopterade en liten indisk tjej...
Gjorde du?
...och varje rubrik lyder
"Sunny Leone porrstjärnan som blev Bollywoodaktris är nu mamma."
Så hur hanterar du det då?
För du är väldigt avslappnad, dig själv, utan att skämmas.
Jag läser inte nyheterna.
Försöker du använda din position
till att säga något till unga kvinnor?
Jag tänker inte nödvändigtvis på mig själv
som någon som predikar om hur du ska vara.
Jag tror mer att det handlar om att göra dina egna val i livet.
Frågan som ofta ställs är...
hur kan en ung indisk kvinna känna sig mer självsäker,
eller hur ska hon förstå varifrån hon ska få styrkan,
som du verkar ha? Jag svarar alltid
att det handlar om att säga till sin make, "Idag byter du blöjan."
Eller, "Nej, du diskar idag."
Idén om ett jämställt hem.
Är faktiskt något jag predikar om dagligen.
Ett sånt hem växte jag upp i.
Och så är det definitivt inte här?
Nej, men jag ser att saker håller på att förändras.
Filmen är klar, det är nyheten.
De kanske inte kollar på nyheterna,
men definitivt på Bollywoodfilm.
Så idén om att förändra samhället via Bollywoodstjärnor
kanske är mer effektivt ibland.
Du medverkar i reklamer för kondomer, visst?
Kondomer och "sluta röka" -annonser.
Och du väljer dessa på grund av budskapet?
Är man från västvärlden så är inte en kondom en stor sak.
Man bara, ja, såklart ska du använda det!
Här, är det inget man pratar om-
När Bollywoodkändisar eller liknande börjar förespråka sånt här,
blir det en norm.
Delhi är inte normen. Det är en storstad, och en väldigt framåtsträvande sådan.
Utanför Delhi, vill de unga människorna där,
också se förändring.
Det enda sättet att... få förändring att ske är om de ser att det är okej.
Den behöver tas in 12 centimeter.
Den är för lång och lite lös över midjan.
Jag vill testa en sari.
Jag må vara får klädd i lammkläder, men ändå.
Den är fin.
Jag har en känd Bollywoodstjärna och en känd designer som sätter på mig en sari.
Snacka om drapering.
Men vacker, färgen!
Nu fixar vi vecken.
Jag förstår inte hur någons mamma får på sig det här varje dag.
Miljoner indiska kvinnor, varje dag.
Och de gör yoga och tränar.
- I den här? - Ja.
Min mamma bar sari, rände omkring, lagade mat.
Är det vad som inspirerade dig?
Ja, definitivt.
- Åh, herregud. - Försök att gå.
Jag går som jag går när jag bär sari.
Får vi sätta på dig lite smycken?
Det här är så lyxigt, jag känner mig verkligen som en maharani.
Och nu när du gör det här, ah,
måste du se förförande och oskuldsfull ut, samtidigt.
Kolla mitt ansikte!
Människorna jag mött här i Delhi
representerar ett visst segment av det indiska samhället.
Trots problematiken kring kvinnors säkerhet i Delhi
är de på många sätt, i framkant när kommer till förhållanden
om man jämför med mer avlägsna platser.
Kast, klan, religion och arrangerade äktenskap
är fortfarande det som gäller för de som bor i utkanten.
En som känner till detta allt för väl är Sanjoy Sachdev,
SANJOY
en journalist och grundare av Kärlekssoldaterna,
som enbart har ett uppdrag:
att skydda rätten till fri kärlek.
Okej, vad är en kärlekssoldat?
Vi försöker rädda livet på unga män och kvinnor som är förälskade.
För att de hotas
av våld, av mord för att upprätthålla en så kallad heder.
- Vanligtvis kvinnan? - De dödar båda två.
Den indiska regering har skrivit på FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna.
I paragraf 16 står det att enbart äktenskap av fri vilja är tillåtet.
Men vad är det som händer?
Arrangerade äktenskap.
Kastsystemet, låg kast, ännu lägre kast...
En brahmin får inte gifta sig med en sikh,
hindu får inte gifta sig med en muslim,
vad är det för nonsens?
Det vi kallar att dejta, finns inte här.
Dejtar man på offentliga platser,
så kommer fundamentalister, och ofta, poliser att föra bort och misshandla dem.
På riktigt? Du överdriver inte?
Även om de sitter tillsammans så här.
Enbart för att de håller om varandra?
Ja, de blir slagna.
Jag hade tyska vänner,
de bodde tillsammans först, skaffade barn, gifte sig efteråt!
I det här landet, skulle de mördas på gatan.
Så får det för konsekvenser för ett pars mänskliga kontakt?
Det är vad Kärlekssoldaterna strider för.
Ett par kommer till oss, de är livrädda,
de kanske är från fel kultur,
deras tro, deras föräldrar. Vad hjälper du dem med?
Spritt över hela landet, har vi över 450 provisoriska boenden.
De provisoriska boendena är rofyllda.
Kärlek är den mest fantastiska känslan.
Kärlek är vänskap.
Ett ungt par på Kärlekssoldaternas boende i Delhi går med på att ses,
men av säkerhetsskäl,
är deras identiteter hemliga.
Vi har varit gifta i tre månader.
Jag brukade på till min högskola, och hon bor på vägen dit.
Jag kunde inte glömma henne.
Tänkte bara på henne, på henne.
Jag gillade han ansikte också.
Vi fortsatte att chatta på WhatsApp och blev kära.
Vi är från olika kast.
Men det största problemet är att vi kommer från grannbyar.
De tänker en kille och en tjej från närliggandes byar
är så kallade syskon.
Det är därför de inte tillät vårt giftermål.
Vi berättade det inte för någon. Bara kom hit och gifte oss.
Vi saknar våra familjer.
Ingen kille eller tjej kan enkelt glömma sin familj.
De har försökt att nå oss, och säger, "Kom hem."
Men om vi återvänder,
har vi ingen framtid.
Hur många människor kan man döda?
En dag kommer de behöva acceptera kärleksäktenskap.
Vi tror att kärlek är en rättighet.
Snälla, låt dem.
Annars är det här landet en tickande bomb.
Varje gång ungdomar har blivit tystade, förtryckta, deprimerade och krossade,
har det skett ett uppror och de har tagit vad de vill ha.
- Har det gjort skillnad, ditt arbete? - Definitivt.
Par som har fått hjälp av oss, hjälper nu andra.
Jag var den också den nervösaste bruden.
Jag försökte få honom.
Men han bara... jag tog hans hand
och vi blev vänner.
Efter vi gift oss,
satt jag där framme på hans motorcykel och vi körde runt i vår stad.
Vi blev älskare över en dag.
Och nu har det gått 62 år.
Äktenskap är att ge och ta.
Han gör te till mig. Han är väldigt bra på att göra te.
Jag gillar te, mycket.
Så varje morgon gör han te och så väcker han mig.
Vi snackar en stund.
Våra konversationer tar aldrig slut.
- Hon har mycket att berätta. - Och han lyssnar.
Vi planerar ihop.
Vi drömmer ihop.
Jag skulle råda folk att gå emot sina föräldrar och gifta sig.
För om du är väldigt lycklig tillsammans med någon,
kommer den personen att göra dig lycklig resten av livet.
- Kan jag kyssa dig? - Ja.
Det är så lätt.
Att bo ihop i många fler år
är fortfarande målet.
Men det ligger i Guds händer.
SEN DETTA FILMADES, HAR PARET BLIVIT SEPARERADE.
DE ÄR OSKADDA.